Acudits+filosòfics

Bon dia, companys i companyes del wiki-wiki filo! Aprofitant que s'acaba el trimestre i només he col·lobarat amb una trista cita ( però molt interessant, eh! ) en aquest espai, m'he decidit després de meditar-ho molts dies i hores, a a crear una pàgina sobre acudits filosòfics. A tall d'exemple en penjo alguns, perquè us en feu una idea. Si no us fan gràcia, m'és igual. L'important és que hi reflexioneu... ( tranquils, són dolents. Ja ho sé ).

Acudit 1:

" Un vell cowboy entra en un bar i demana una copa. Mentre està assegut bevent-se el whisky, una noia s'asseu al seu costat, es gira cap a ell i li pregunta : - Vostè és un cowboy de debò? Ell contesta : - Bé, m'he passat la vida al ranxo, ocupant-me dels cavalls, reparant tanques i marcant el bestiar; o sigui que suposo que sí que ho sóc. La li diu : - Jo sóc lesbiana. Em passo el dia pensant en noies. Tan bon punt em llevo penso en noies. Quan em dutxo, penso en noies, quan miro la televisió... és com si tot em fes pensar en dones. Al cap d'una esona, una parella s'asseu a l'altre costat del vell cowboy i li pregunta : - Vostè és cowboy de debò? -Sempre havia pensat que sí - contesta ell -`, però acabo de descobrir que sóc lesbiana. "

Contingut filosòfic:

En aques acudit es posa en pràctica la lògica deductiva. Recordem amb un exemple què és aquest concepte : << Tots els homes són mortals;Socràtes és un home; per tant, Socràtes és mortal. >> Potser seria divertit analitzar exactament on es va equivocar el cowboy. O potser no. De totes maneres,ho farem. En la primera resposta a la pregunta de si és un cowboy de debò, el raonament és el següent : 1. Si algú es passa la vida fent coses pròpies d'un cowboy, és que és un cowboy de debò. 2. M'he passat la vida fent de cowboy. 3. Per tant, sóc un cowboy de debò.

La noia raona així : 1. Si una dona es passa l'estona pensant en dones és lesbiana. 2. Sóc una dona 3. Em passo l'estona pensant en dones 4. Sóc lesbiana.

Quan després el cowboy arriba a la mateixa conclusió, assumeix una premissa que en el seu cas és falsa, concretament la segona: sóc una dona. A partir d'aquí, ell desenvolupa una deducció lògica errònia que a alguns els farà gràcia i a altres, més aviat pena. No és culpa meva. L'acudit ja existia.